14 ÅR TIDIGARE
Jag vill inte... Jag kan inte.
Är det den här, fader? Kan det äntligen vara över?
Vi kan bara be, mrs O´Connor.
- Hur går det? - Hon är väldigt nervös, fader.
- Allting kommer att ordna sig. - Men jag kan inte, fader.
Jag vill inte. Jag vill inte veta.
Nu ska vi inte störa vad Herren har planerat åt oss.
Du och din man är bra människor. Ni har inget att frukta.
Är det en pojke?
Får jag se? Jag vill se den.
Det är nog bäst om du låter bli. Med tanke på omständigheterna.
Jag måste se den. - Säg åt honom, Michael.
Säg att jag måste se den.
- Han är Guds verk, fader. - Jag skulle inte tro det, mrs Flynn.
Ta fram ödets sköld, och släck alla lågor av den ondskefulla fienden...
Förlåt mig, fader.
Vad är vi om vi skyller på barnen? Nu räcker det.
Nu räcker det, fader!
Gud, låt din kraft rädda mig.
Det är inte deras fel, fader.
Få tyst på honom.
Det är dags att acceptera vårt öde fader. Nu får det vara nog.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Pappa.
Har du rötterna på en särskild plats eller är de bara utspridda i ingenmansland?
Pratar du inte med henne än?
Om det här är allt är jag nog redo för att åka tillbaka till stan.
Kan inte du ha en enda outtalad tanke, Jess?
Det handlar inte bara om sina rötter, utan att spendera tid som en familj.
Jag kommer ihåg att det fanns en idyllisk plats här nånstans.
- Som en stad? - Här är de...ruinerna.
- Perfekt. Kom igen. - Vandra till ruiner. Underbart.
Jag måste vara ärlig, det finns nog inte mycket att se här ute, dr Monohan.
Missförstå mig inte, det är vackert men det finns ingenting att göra.
Du kunde ha stannat i England. Där finns det mycket att göra.
Vänta lite, ni har aldrig varit utomlands, inte vi.
"Allting vi behöver finns här."
Ni kan inte speciellt mycket om andra länder, eller hur?
I Europa är det annorlunda. Vi vill utforska och förstå andra kulturer som...
...även om de lever på medeltiden. Men det är ju inte helt tomt här.
Städerna är bra att träffa intressanta människor på. - Eller hur, Jessie?
Det ger dig knappast befogenheten att säga ord som "intressanta", eller hur?
- Fryser du? - Det är svinkallt här ute. Värm mig.
- Jag vill nog inte att han ska följa med. - Skulle det inte lugna Jessica?
-Allting är tack vare din pappa. - Jag vet.
Det är ganska ensamt här ute, pappa.
- Jag kan se oss bosätta oss här. - En öppen spis, en vinflaska...
...och bara ha varandra att värma.
- Har du nåt tuggummi? - Ja...förlåt.
Det ligger däri nånstans. Det är bara att ta.
- Vi går nog inte åt rätt håll. - Det låter som att navigeringen går bra.
- Robin borde få titta. - Det är tillräckligt jobbigt, Jessica.
Vill bara hjälpa familjen, Annette.
Titta.
Jag kan prata med honom, dr M. Jag har snart löst problemen.
Kom ihåg, amerikaner, ni är utomlands och representerar ert land.
Så uppträd med värdighet och respekt.
Ursäkta mig? Hur står det till?
- Ni är vilse, va? - Nej då.
- Pratar du gaeliska? - Ja, självklart.
Det här är amerikaner.
Om ni följer med mig ska jag ta er till ett ställe som är varmt och torrt.
- Så kan ni ta bussen imorgon. - Tack. Men vi måste tillbaka ikväll.
Sir.
- Ni klarar er bättre med mig. - Vi får nog chansa.
- Vi är här. - Jaså? Varför tror du det?
Jag vet inte. Instinkt förmodar jag.
Kan du pausa en minut och komma och äta lunch, Jess.
Det är verkligen för kallt för det här, det stinker också.
Ja, det ligger verkligen nåt i luften.
Inte så idylliskt som du kommer ihåg, va?
- Vad är det i den här? - Kött och vitkål.
Lite av en kliché, det ser faktiskt gott ut.
Det var gott, Annette. Tack.
Kan jag få vattnet?
Nu när vi har en stund över... vill vi diskutera ett datum.
Måste vi bära riktiga klänningar?
Molly i en klänning. Det kommer att bli häftigt.
När vi kommer tillbaka till hotellet vill jag ha ett eget rum.
Du kan dela rum med din syster. Ni umgås ju inte så mycket längre.
Det är det som är meningen. - Ursäkta. Jag pratar med min pappa.
Jessica!
Jag är ledsen, Annette, men ditt lilla försök till en glad familjesemester-
-genom att ha en picknick, har gått lite åt skogen-
-med tanke på att jag fryser häcken av mig och att det luktar skit.
Inget att lägga på minnet direkt.
Jess...varför måste du jämt vara en sån jävla fitta?
Dra åt helvete! Hon kallade mig en fitta.
- Du har fortfarande psykiska problem! - Det var inte schysst sagt.
- Du behöver inte vara så självisk. - Säg inte vad jag ska göra din psykopat.
Pappa. Molly måste byta mediciner igen.
- Hela den här resan är åt helvete! - Jag går.
Jag förstår inte varför nån vill åka hit.
- Kan du vara tyst en stund? - Prata inte med mig, Molly.
Får jag lov att prata fritt, dr M?
Tillåtelse beviljad.
Jag iakttar bara, men det verkar vara problem här.
- Jag vill klargöra en sak, Robin. - Ja, Jerry?
Resan skulle handla om den nya familjen. Att lära känna varandra bättre.
- Jessicas impulsiva anmodan till dig... - Hon är impulsiv kan man säga.
Nu när du är med, skulle jag uppskatta lite mer från din sida.
Ett försök att smälta in. Tjejerna ska försöka att lära känna Annette.
Om jag vore du, som nyss kommit till en familjeträff-
-skulle jag nog bara sitta med min öl, och hålla mina åsikter för mig själv.
Varför är du en sån slyna? Far åt helvete!
Det gick ju bra.
Vi drar från de här missfostren.
Jessica!
Du får stanna inne när vi är tillbaka.
Om vi kommer tillbaka, med tanke på att sista bussen går om fem minuter.
Va?
Vänta!
- Vänta! - Stanna!
- Ska vi gå tillbaka till ladan? - Den har iallafall ett tak.
Eller så letar vi reda på bonden som gillade Molly.
- Ett ord till från dig till, Jessica... - Tror du att det här var min idé?
Vi kan lika gärna börja gå. Det finns ingenting här.
Är alla med på att gå mot det enda tecknet av civilisation?
- Mår du bra, dr M? Du ser trött ut. - Jag mår bara bra, Rob.
Han är bara förbannad.
Jag har nog känt min pappa lite längre än dig, Annette.
Annette, måste vi kalla dig "mamma" när ni har gift er.
- För du är ju inte mycket äldre än mig. - Börja inte nu, Jessica.
- Du är psykiskt okapabel... - Lugna ner er nu.
- Helvete! Såg ni det där? - Nödläge. Hämta medicinerna!
- Jag menar allvar. Jag såg nåt. - Vadå?
- Nåt sjukt, som en unge eller nåt. - Du är sjuk, din lilla slyna.
Pappa, varför kan inte jag få spontana hallucinationer som Molly?
- Nu räcker det! Låt din syster vara! - Jag skiter i vad hon säger, jag såg nåt.
Vad konstigt.
- Vad är konstigt? - En fransk bil.
Med taket fullt av bagage. Parkerad mitt i ingenmansland.
Och den är olåst. Det är skydd iallafall.
Gör det bekvämt, vi ska sova här.
Om det inte finns nåt hotell runt hörnet, eller hur, dr M?
- Ljuset kan vara från ett hus. - Jag ska kolla det.
Jag vet inte riktigt.
- När de börjar verka, blir det bra. - Jag ger mig av. Ni kan sitta kvar.
Jag följer med.
- Nej. Inte en chans. - Jag vill följa med honom.
- Om nåt händer då? - Det kan vara farligt, Jess.
Gå du, Robin.
Jag är strax tillbaka.
Tack.
Vad är det?
Hör ni nåt konstigt?
Ja...
Din röst.
Vet du vad? Du kan dra åt helvete och det här med.
- Jessica! Min jävla rygg! - Se upp med svordomarna!
- Låt henne gå, älskling. - Aldrig igen.
Nästa gång stannar hon hemma.
- Vem är Robin? - Robin!
Vänta!
- Okej, älskling? - Håll om mig, nu!
Jag såg nåt konstigt där borta.
- Det var bara ett djur, Molly. - Jag tror inte det.
Nu tänker vi positivt tills Jessica och Robin kommer tillbaka.
Det har varit så här hela veckan. Tortyr.
Jag har sett värre. Din syster har lite psykiska problem.
Hon menar det inte. Det är bara hennes förvirrade personlighet.
- Hon har fått det från mamma. - Dårar går mig på nerverna.
Jag gick ut med en tjej en gång-
-hon kom in i ett visst humör. Hon stirrade som om hon vore i trans.
Jag sa: "Hallå, är det nån hemma". Det tog ett tag innan hon kom ur det.
Hon visste inte ens att hon gjorde det. Helt jävla galen.
- Vad hände? - Jag bad henne dra.
Som, "vad är det som händer, älskling".
Ska jag vara ärlig så förstod jag ingenting av det där-
-men det lät som att du dumpade henne för att hon stirrade.
- Du är en tuff slavdrivare. - Precis. Och lägg det på minnet.
Det är som när man campar och man berättar spökhistorier vid brasan-
-och man skrämmer sig själv mer än alla andra.
Din fantasi drar gärna iväg till mörka ställen.
- Det var inget jag fantiserade. - Det menade jag inte heller.
Nu ska vi inte tänka på det okända, då skrämmer vi livet ur varandra.
Vi kommer att skratta år det här imorgon när vi är på en varm pub.
- Vi sätter oss i bilen igen. - Ja, det är verkligen kallt.
- Hoppas att nån är hemma. - Och att de har en telefon.
Jag ber att nån från pappas företag skickar en bil.
Hallå?
Det är öppet.
- Vi kan väl inte bara gå in? - Håll dig bakom mig.
- Nån har tydligen varit här. - Skojar du, Einstein.
- Vi passar på att utnyttja tiden. - Här?
Varför inte?
- Det är nästan för romantiskt. - Kom igen, en snabbis.
Jag tror inte det.
Skiter i vilket.
Hallå?
Det är nån därute.
- Vad gör du? - Jag borde gå efter dem.
Du bör inte lämna två damer själva, speciellt inte efter det Molly såg.
Tack för att du tar mig på allvar, Annette.
- Går vi ens emot snubben? Hur vet vi? - Det gör vi inte.
- Hallå? - Där!
Vänta!
Häng på!
Robin.
Robin?
Du kunde ha väntat på mig, skitstövel.
Oroa dig inte, hjärtat. Jag har vuxit upp bland dem. De är bra människor.
Ärligt talat, så är vi lite strandsatta.
Vi behöver en telefon.
- Är ni ensamma? - Vi missade den sista bussen hem.
De andra är borta vid vägen.
- De andra? - Hela familjen är där.
Bäst om ni följer med mig nu. Jag hämtar de andra snart.
- Följa med dig vart? - Jess...
Bäst att du följer med mig, hjärtat. Skulle inte gilla att du gick till spillo.
- Vad sa han? - Jag tror vi ska gå nu.
- Ni måste följa med mig. - Rör henne inte för fan!
Jag kan göra det med er båda. Men jag har ordnat det för en.
Tänk inte ens på att följa efter, gubbe!
Jag vill inte skada dig.
Det är bäst så, du kommer att förstå. Stanna!
Stanna! För ditt eget bästa!
Ni stannar och låser dörrarna.
- Jag bad er att stanna i biljäveln! - Vi borde hålla ihop. Det är illa nog.
Lås dörrarna. Kommer det en bil så gör allt för att stoppa den.
- Inte mycket trafik här, pappa. - Det är inte smart. Snälla, gå inte.
In i bilen och lås dörrarna. Nu!
Jag vill inte skada dig.
Stanna, för ditt eget bästa.
Du kommer att förstå.
Jag vill inte skada dig.
De kommer att hitta dig. Notera mina ord, de hittar dig.
Du klarar dig bättre med mig.
Gör som du vill, men de kommer att hitta dig.
Jessica!
Jag slår vad om att Gerald verkligen får dig på sin sida med den här resan.
Några andra tankar?
Jag blir glad när alla är tillbaka helskinnade.
Jag har en känsla av att vi kan få vänta ett tag.
Vad kan ha hänt, Molly?
Det var inte meningen att skrämma er.
Är era föräldrar hemma?
Tack.
Hörde du det?
Vad?
Snälla, sluta.
Molly.
Vad är det som låter?
Hör du det?
Låter som gråt eller nåt sånt.
Jag gillar inte det här.
Pappa!
Jessica!
Det är bara vinden.
Det måste det vara.
Vi sätter oss i bilen igen.
Det spelar ingen roll hur gärna vi än vill efter dem...
Vi är den enda referenspunkten för Jerry, din syster och Robin.
Jag ska försöka sova lite.
Ja. Jag också.
Din förbannade jävel!
Du kan inte stanna här, unge frö.
Vem är du?
Jag är Sheila. Rosemarys mormor. Bäst att du följer med mig.
Vänta! Gå inte!
Vad i helvete är det?
Snälla, låt mig... Snälla, låt mig gå.
Rör mig inte!
Stick!
Tänk på det som kaninerna.
Det var en gång, då alla kaniner blev sjuka...
...och de avlade och avlade och sjukdomen blev ett minne blott.
Jag borde kolla om Rosemary är här nånstans.
Rosemary?
Titta på dig. Du är skadad. Svårt skadad.
- Jag blev skjuten. - Lägg av... Här i närheten?
Blandade du dig i andras affärer?
Jag var med några. Några människor.
Vi var i en bil, tror jag.
Nu ska vi inte vara dumma. Du borde sätta dig.
Låter som du inte varit rättvis mot de andra barnen.
Det slutar alltid i tårar. Sätt dig så ska jag se om Rosemary kan komma ut.
Nej, du förstår nog inte.
- Jag måste hämta hjälp. - Prata inte dumheter.
Sitta är vad du behöver.
Rosemary är väldigt blyg för utomstående.
Det är de alla. Man kan inte anklaga dem.
Man får inte påskynda det. Hon måste komma överens med sig själv.
Jag känner inte Rosemary.
Jag vet bara att jag måste ringa polisen.
Lyssna på dig. Vad är det för struntprat om att folk blir skjutna?
En god kopp te är vad du behöver.
Var är vi?
- Jag behöver en telefon! - Jag kan se att du inte är härifrån.
Här i krokarna har gästerna lite mer respekt för värdarna.
Respekt?
Det kallas uppförande.
De är bara spända. Du vet hur barn är. De blir avundsjuka.
Jag ska kolla om Rosemary är klar.
Pappa!
Jessica!
Ärligt, min dottersdotter. Bra lat ibland, ska du veta.
Här kommer hon.
Kom och sätt dig, min kära, och träffa vår gäst...
Ett rent frö från utsidan.
Du blir glad över att hon är i "den" åldern.
Du behöver inte vara rädd.
Det är med hjälp av utomstående som du vi kan befria vår stad från sin säregenhet.
Barnen är rastlösa ikväll.
De är väldigt skyddande. De litar inte på utomstående.
Det kan du säkert förstå. Ingen vill föras bort från sitt hem-
-och sin familj.
Lyssna på mig... Vem vill ha kex?
Lär nu känna varandra. Jag ska gå...
Och var inte orolig, hon är snäll och i den åldern.
Snälla sluta.
Jag måste verkligen gå och hitta de andra.
Du, unge man, borde lära dig lite hövlighet.
Jag menade inte att vara otrevlig.
Där.
Jag är ledsen att göra dig besviken. Det blir inte ikväll.
Vi har en!
Han är här!
Vi har en!
Vi har en! Han är här!
Han är här! Vi har en!
Han är här!
Vi har en...!
Han är här!
Han kommer undan!
Ta honom! Han kommer undan!
Fånga honom!
Döda mig inte. Snälla.
Jag gör vad som helst. Snälla.
Folk letar efter mig.
Sluta, snälla.
Din lilla jävla skit!
- Förlåt för att jag kallade dig fitta. - Jag förtjänade det.
- Var är pappa? - Jag vet inte.
- Han gick för att leta efter dig. - Annette?
Död.
- Robin? - Död.
- Vi måste härifrån nu. - Men vilken väg?
Hörde du det?
Vi behöver låna en telefon!
Svara mig!
Ni måste hjälpa oss!
- Hör ni mig? Någon! - Snälla, kan ni hjälpa oss?
Hallå.
Jag slår in fönstret om du inte svarar mig.
Titta.
- Nycklarna då? - Kan de sitta i tändningslåset?
Knacka på dörren.
Öppna den.
- De kan vara var som helst. - Vi kollar de andra rummen.
Jag tar övervåningen.
- Vi delar inte på oss. - De kan ju vara var som helst.
Ser du nån som ser det minsta jävlig ut, använder du den där saken.
- Vad gör du här? Du måste gå. - Vi behöver bilnycklarna.
- Vi? Vem mer är här? - Min syster.
- Hon är där nere. Beväpnad. - De är hemma när som helst.
- Psykobarnen? - Du ska inte oroa dig för dem.
- Jag går inte utan nycklarna. - Din chans är bättre därute.
Lugn nu. Allt kommer att bli bra.
Bra gjort, Agnes. Du fick den andra. Jag trodde att barnen hade tagit alla.
Vad har ni haft för er?
Jag tar hand om er sen.
Barn.
Bilen bara stod där vid vägen.
De trodde att det var ett bra ställe att sova på.
Två, kanske tre rena människor borta. En jäkla otur.
Så där ja.
- Var inte vek. Det är rent. - Vi har provat det gång på gång.
- Det gör ingen nytta. - Han har rätt, Agnes-
-vi vill inte ta några chanser.
- Ta mig härifrån, snälla! - Agnes!
Agnes!
- Kom igen. - Agnes!
Varför dröjer det?
Hoppa in.
- Var är den snabbaste vägen härifrån? - Bron.
Vägen leder er hela vägen ur stan.
Sväng höger här.
Jävlar.
Se upp!
Snyggt.
Fortsätt köra.
- Snyggt jobbat. - Tack.
Nej.
Vad är det? Kör.
Jag kan inte, den rör sig inte.
- Nej! - Jessica! Nej!
Det är problem med bilen.
Det är inte möjligt. Bilen fungerar utmärkt.
Det är definitivt ett problem, lyssna...
Hur länge har ni varit här?
Svårt att säga.
Vi är inte de enda, det vet vi.
De säger att de har försökt att rengöra i åratal.
Rengöra?
Det här är min tredje.
Deras plan har inte fungerat, men de försöker eller så säger de bara det.
Nej... Det kan de inte.
Jag dör hellre!
Är ni snälla där inne?
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter